Emma Woodhouse föddes i solsken.
Med en överbeskyddande far...
...och en bekymmerslös mor...
... vars leende Emma inte skulle minnas.
En dag hände det värsta som kunde hända.
När han såg sin fru lämna hemmet för sista gången...
...beslöt sig mr Woodhouse för att aldrig släppa sina döttrar ur sikte.
Förutom när de hölls under uppsikt av guvernanten - Anne Taylor.
Så solen fortsatte att skina klart över Emma.
Vi måste skynda oss, dr Perry! Hon har blivit sämre.
Men andra barn i Highbury var inte lika lyckligt lottade.
Unge Frank Westons värld vändes upp och ner.
Jag tar hand om barnet, mr Weston - för min dåraktiga systers skull.
Men han ska alltid bo hos mig, och han ska heta Frank Churchill.
Lilla Jane Fairfax liv förändrades helt när mostern kom på obestånd.
Vi måste lämna ifrån oss Jane.
Kapten Campbell kan ge henne den bildning vi inte kan.
Vi kan inte lämna bort vår lilla flicka!
Vi måste snart flytta härifrån till ett mindre hus.
Vi lovade att göra vårt bästa för Jane.
Glöm inte att skriva till oss så ofta du kan, Jane.
Du kommer att bli så duktig i allt.
Kapten Campbell är inte farlig.
Jane och Frank tvingades lämna Highbury-
- och lägga sina liv i främlingars händer.
Medan Emma fick bo kvar hemma ilugn och ro...
...utan något att bekymra eller oroa sig för...
...på många år.
Miss Campbell var rädd att de var för unga, men Jane är så läraktig.
Hon har alltid utmärkt sig.
Sen skriver Jane att de ska åka till kusten. Är det inte fantastiskt?
Emma vet inget om kusten. Det är bäst om barnen inget vet.
Janes skrivstil är så elegant. Det finns inget hon inte behärskar.
Det var självklart att överste Campbell skulle ta hand om henne.
Att få komma dit var det bästa som kunde hänt henne.
Inte sant, mor?
Sen skriver Jane att hon och miss Campbell har börjat spela piano...
SJU ÅR SENARE
Sa jag hur bra Jane spelar? Och hon talar franska som en infödd.
- Om det nu är så klokt... - Mr Knightley ska lära mig kinesiska.
Tror ni att Jane kan läsa kinesiska?
Det kan hon säkert. Läser man inte det baklänges? Jane klarar allt.
Sa jag att hon har kommit halvvägs på sin lista med hundra boktitlar?
Hundra stycken.
- Ska ni skälla på mig för kinesiskan? - Jag hörde om det.
Miss Bates blev nog inte ledsen, men...
Jag borde vara snäll mot henne, jag vet. Det säger alltid miss Taylor.
Jane är föräldralös och miss Bates fattig, och jag försöker faktiskt.
Men Jane skriver till sin moster varje vecka-
- och har alltid lärt sig minst åtta nya saker-
- och miss Bates berättar om dem varenda vecka!
- Vad gör du? - En lista med böcker jag ska läsa.
101 titlar. Så att jag inte ska verka obildad jämfört med Jane Fairfax.
Titta, jag har börjat. Milton är den första på listan.
Där är John och Isabella igen. De är hopplösa!
Jane Fairfax är säkert inte alls bra på sånt som jag kan.
Hon kanske briljerar med ord och musik-
- men människor - deras förhoppningar, drömmar och ambitioner...
- Det är jag expert på. - Jaså?
- Du vet väl inget om mina drömmar. - Inte ni. Ni är inte romantisk av er.
Men min syster och er bror...
- John och Isabella? Knappast. - Jo. Jag har ägnat ett halvår åt dem.
- De har ju känt varandra hela livet. - Precis.
Så jag fick hjälpa dem lite på traven.
Om...om de gifter sig-
- så är det för att de själva vill det, inte för att du vill det.
Men jag tror inte att det blir så. Du har fel - som alltid.
Jag, Isabella Woodhouse, tager dig, John Knightley-
- till min äkta make.
London... Ända till London! Det kunde lika gärna vara månen.
Jag ska ta hand om dig. Allt kommer att bli som förut.
- En tursam gissning. - Det handlar inte om tur...
...utan om talang och intuition.
Då ska vi se... Vilka blir det härnäst?
Jag undrar, jag.
Åren går...
...och årstiderna växlar.
Vi tackar Herren för hans godhet.
I Herrens egen skrift finner vi orden som uttrycker vår tacksamhet över...
...dessa naturens under.
- God dag, mr Elton. - Miss Woodhouse. Hur står det till?
Mycket bra, tack. - God dag, mr Weston.
I dag har köpet av Randalls äntligen avslutats.
Gratulerar! Det är ett väldigt fint hus, och det ligger så nära Hartfield.
Vi blir grannar. Vad tycker mr Frank Churchill om det?
Nu måste han väl komma hem? För att besöka oss och se ert nya hus.
Jag har redan skrivit till honom.
Oroa er inte, jag har ett extra paraply med mig för vårpromenader.
Vi är hemskt tacksamma. Men en man med två paraplyer får inte bli blöt.
Ni får säkert plats under det stora paraplyet båda två.
Miss Taylor, det vore en ära om ni besökte Randalls nån dag.
- Det gör jag gärna, mr Weston. - Utmärkt.
Kära nån... Stackars miss Taylor.
Du måste sluta med äktenskapsplanerna.
Miss Taylor måste vara alldeles olycklig.
Hon har varit hos oss i 17 år.
Hon kunde ha stannat här tills hon dog.
Olycklig? Hon har ju strålande framtidsutsikter!
En man som hon älskar, ett hus, kanske till och med barn.
Det kan du väl inte missunna henne? Hon har tagit hand om oss så väl.
Mödrar dör, det är ett faktum.
Miss Taylor är inte ung. Kära nån...
Du borde inte para ihop folk eller göra förutsägelser. De slår ju alltid in.
Alla sa att mr Weston aldrig skulle gifta om sig. Men jag visste-
- att han skulle gifta sig med miss Taylor. Det är min största framgång.
Framgång? Hur menar du?
Framgång förutsätter en arbetsinsats.
Att bara tänka: "Det vore trevligt om miss Taylor och mr Weston gifte sig"-
- och sen upprepa det är inte detsamma som att få det till stånd.
Precis när mr Weston köpt Randalls och funderade på hur han skulle fylla det-
- lyckades jag jämna vägen för dem.
Så lägligt!
Emma liknade er just vid nya draperier eller en soffa.
Jag ber att få gratulera.
Vi har så mycket att planera! Eftersom Hartfield är lika mycket ditt som mitt-
- så håller vi bröllopet här. Vi måste sätta ihop gästlistan.
- Kommer Frank Churchill? - Han har skrivit att han kommer.
Fattas bara! Det är det minsta han kan göra för sin far.
- Sen har vi tårtan att tänka på. - Nej, ingen tårta.
- Du vill väl inte verka ogenerös? - Jag är generositeten själv!
- Därför måste vi ha tårta. - Nej, tårta är skadligt. Ingen tårta.
James! Henry! Ut härifrån!
Jag förstår fars oro för miss Taylor. Hon är inte ung.
Att flytta till Randalls, även om det bara ligger en kilometer bort...
- Det blir en stor omvälvning för alla. - Du flyttade ju hit, ända till London.
Det hade jag aldrig gjort om inte Emma hade tagit hand om Hartfield och far.
Så Emma får aldrig gifta sig?
Det vill hon inte. Det behöver hon inte.
En make kanske vill bestämma över henne, och det gillar hon inte.
- Hon är upptagen med äktenskapsmäkleri. - Snart är miss Bates förlovad...!
- Farbror George! - Jag vet, jag lovade.
- Sätt ner mig! - Slagen igen med egna vapen!
Jag beklagar tårtan, dr Perry. Jag vet hur mycket ni ogillar det.
Så tråkigt att Frank inte kunde komma.
Ja. Han beklagade att han inte kunde närvara.
Hans moster behövde honom. Hon är svårt sjuk.
Han vill nog framstå som ännu mer mystisk.
Det är därför han inte har besökt Highbury sen han var liten pojke.
Vi damer kan bara vänta med spänning tills han kommer hit.
Vilket säkert blir väldigt snart.
- Mr Weston... - Mr Baker. - Mrs Baker.
Hon skulle aldrig ha erkänt det-
- men Emma fick plötsligt en egendomlig känsla-
- att hon kanske, genom sina egna ansträngningar-
- stod i begrepp att förlora något hon aldrig skulle återfå.
- Kan vi få lite tårta? Snälla! - Nej, ingen tårta. Schas!
Men far, barnen får äta av tårtan!
Det är inte bra för dem, de blir för uppspelta.
- Farväl, Emma. - Farväl, Anne. Vi kommer att sakna dig.
Nu räcker det, Emma. Inget mer äktenskapsmäkleri.
Huset klarar inte fler förluster.
Er far har rätt, miss Woodhouse. Huset är väldigt tomt nu.
Rena spökhuset. Hur ska ni kunna sova på natten?
Mor och jag är så glada att vårt hus är så litet och trivsamt.
Vi känner oss aldrig ensamma eller övergivna.
Vilken trevlig dag vi har haft. Tycker inte mor det?
Det var så lyckat. Jag är riktigt trött, det är väl mor också?
Emma! Isabella! Vi ska gå nu! Kom och sätt på er hattarna.
Vigår till miss Taylor.
Hur var bröllopet? Vem grät mest?
Kokerskan påstår att barnen Perry åt upp all tårta.
Jag tror henne inte.
Vänligt av er att besöka oss efter er resa.
Det är en kort promenad och ett nöje.
Vi ingår i hans friskhetskur.
En promenad och en utskällning av Emma om dagen är vad dr Perry ordinerar.
Randalls ligger bara en kilometer bort.
Det är en kort promenad. Med vagn kan man besöka Westons ofta.
Det stämmer. Jag har låtit kusken mäta avståndet.
Nu när jag återvänt från London vill ni väl höra mer om familjens nytillskott.
Lilla Emma är redan lika livlig och okynnig som sin moster.
Skolan är förtjusande, mrs Goddard.
Om inte Jane hade bott hos Campbells, så hade skolan med parken...
...och all frisk luft... Visst säger jag alltid det?
Vi brukar se er i kyrkan på söndagarna med barnen i en lång rad efter er.
Du store...
- Går ni ute ensam, miss Woodhouse? - Javisst.
Det är farligt. Ni måste hitta ett promenadsällskap.
Tänk om ni hade mött zigenarna.
De bor på västra fälten. Enligt mr Knightley är de inte så farliga.
De kommer ju hit varje år.
Jag tänker inte stanna inomhus bara för att miss Taylor är gift.
Har hon funnit sig till rätta på Randalls? Ni måste sakna henne.
Kommer ni alltid att komma hit utan henne hädanefter? Ensam?
Det hoppas jag inte.
Vi kommer inte att träffas så ofta, och vara lika mycket ute som förut.
Men vi var oskiljaktiga-
- och det är naturligt att det blir...annorlunda nu.
Naturligtvis. Ni hittar säkert nåt annat sällskap.
- Vem är den unga kvinnan? - Vänta!
Det är Harriet Smith, en av våra populäraste inackorderingar.
Harriet har varit hos oss sen hon var barn. Nu hjälper hon oss med de minsta.
Hon har hälsat på sina vänner Martins under lovet.
Hon vill inte skiljas från dem.
Vilken söt flicka. Var kommer hon ifrån? Vilka är hennes föräldrar?
Hon är...dotter till...
Vi vet inte vilka de är. Men de är generösa.
Hon har aldrig saknat några bekvämligheter.
Och allt betalas regelbundet i förskott.
Hon är uppenbarligen dotter till en man av börd.
Adlig, förmodligen, eftersom pengar inte är nåt problem.
Kom på middag på Hartfield nästa tisdag, mrs Goddard.
Och ta med er Harriet Smith.
Om ni vill vara så vänlig.
För ett ögonblick kändes det som om inget hade förändrats.
Miss Taylor på sin vanliga plats, och inget tråkigt hade hänt.
Mrs Weston, far.
Och vi har ett förtjusande nytt tillskott till sällskapet.
Förlåt mig, miss Woodhouse. Jag blev fördröjd i byn-
- i ett ärende åt en vars angelägenheter jag aktar bara en aning högre än era.
- Vems ärende? - Den Allsmäktiges.
Naturligtvis! Guds angelägenheter.
Ni aktar dem bara en aning högre än miss Woodhouses. - Så artigt.
Ni är mycket välkommen, mr Elton.
Jag har bara en person att presentera. Min kära vän miss Harriet Smith.
Miss Woodhouses kära vänner är kära även för mig.
Harriet ska följa med mig och besöka de fattiga.
Bravo.
Jag vet inte vad ni tycker om vänskapen mellan Emma och Harriet Smith.
- Men jag tror inte att den är bra. - Jaså?
Så olika uppfattning vi har.
Ska vi ha ett av våra gräl om Emma?
Ni tror kanske att jag kom hit bara för att mr Weston inte är hemma.
Mr Weston skulle säkert hålla med mig om han var här.
Ni lever ensam, mr Knightley.
En man kan nog inte förstå-
- hur mycket kvinnor behöver en annan kvinnas sällskap.
Jag bor bara en kilometer bort-
- men jag vet i all blygsamhet att Emma saknar mitt sällskap förfärligt.
Det var enda nackdelen med mitt giftermål.
Vi dras alla till Hartfield som magneter och kan inte lämna det.
Emma har sagt ett dussin gånger att hon aldrig tänker gifta sig.
Hon lämnar aldrig sin far.
Vi får se. Det hindret kan övervinnas av en lycklig kärleksförbindelse.
Men inte riktigt än. Såg hon inte strålande ut igår kväll?
Har ni nånsin sett nåt så vackert, så friskt och blomstrande?
Jag har inget emot Emmas yttre. Hon är intelligentast och vackrast i familjen.
Jag hyser stor aktning för henne.
Jag tycker om att titta på henne, och hon är inte fåfäng.
Hennes fåfänga ligger på ett annat plan. Ni har lett bort mig från ämnet.
Ni kan inte hindra mig från att tycka illa om hennes vänskap med Harriet-
- eller frukta att den kommer att skada dem båda.
- Den när Emmas fåfänga. - Den är helt oförarglig.
Harriet gynnas av Emmas högre ställning.
Hon är inget idealiskt sällskap, men var hittar hon en jämlike i Highbury?
I gengäld kan Harriet...
De kan läsa tillsammans. Ni säger alltid åt Emma att hon borde läsa mer.
Emma har tänkt läsa mer sen hon var tio. Hon har skrivit en bra lista.
Men hur ska Harriet Smith kunna få henne att läsa några böcker från den?
Oroa dig inte. Du sköter dig bra - för att vara nybörjare.
- God dag, miss Smith. - God dag, mr Martin.
- Mår er mor och era systrar bra? - Mycket bra, tack.
Hittade ni boken jag rekommenderade? "Adeline eller Skogs-romanen".
Nej, tyvärr. Men jag har bett mina systrar hålla utkik efter den.
Jag ska läsa den så fort jag kan.
Adjö, då.
Vem var den unge mannen?
Det var min mr Martin, min vän som jag tillbringade en så trevlig sommar med.
Jag trodde Martins var ett medelålders par med två döttrar.
Det finns ingen gamle mr Martin. Unge mr Martin driver gården.
Det förvånar mig att ni inte känner honom. Han besöker ofta mr Knightley.
- Han känner säkert er. - Det är naturligt.
Han känner säkert mig, men jag vet inte varför jag skulle känna en bonde.
Finns det nåt skäl till varför du kallar honom "din" mr Martin?
Jag menade "min vän" mr Martin.
Vad tycker ni om honom? Är han väldigt grov?
Ja, verkligen! Man förväntar sig inte mycket av en bonde-
- men jag trodde aldrig att han skulle vara så tölpaktig.
Han är inte lika belevad som en riktig gentleman.
Jag menade inget illa. En bonde behöver inte vara belevad.
Men jag trodde att nu när du har blivit presenterad-
- för bildade män på Hartfield-
- så skulle du slås av vilket olämpligt sällskap "din" Robert Martin är.
Miss Woodhouse! Ännu ett brev från Jane. Vill inte ni två komma in på te?
Tyvärr, miss Bates. Harriet och jag ska besöka de fattiga.
Vi kommer i morgon som vanligt.
Då så. Då ses vi i morgon.
Där hade vi tur.
Jag vill aldrig tråka ut folk med mina syskonbarn som miss Bates gör med Jane.
Jag är utled på namnet Jane Fairfax. Hon läser varje brev 40 gånger.
Hon tråkar ihjäl mig! Vilket är synd-
- eftersom Jane, Frank Churchill och jag på nåt sätt är bundna till varandra.
Frank som aldrig kommer hem.
Inte ens till sin fars bröllop. Så sorgligt!
Ett brev från Jane, som ska värma oss.
Jag frågade miss Woodhouse om hon ville höra det, men icke.
Hon går kyrkoherdens ärenden.
Men hon får höra det i morgon, onsdag, som vanligt.
Var la jag... Här är den.
Egendomligt att mr Martin inte hade läst boken jag rekommenderade.
Han är för upptagen av affärer för att hinna läsa.
Om han är sån vid...24 års ålder, tänk då hur han blir när han blir äldre.
En grov, plump och oartig bonde som bara tänker på att köpa och sälja.
- Jag förstår inte att han glömde boken. - Bli inte ledsen. Nu gaskar vi upp oss.
Vi tänker på bättre män i stället, det finns gott om mer passande friare.
Det...är ett mycket fint träd.
Så skickliga unga kvinnor är på alla områden nuförtiden.
Ni smickrar oss, mr Elton.
Javisst. Jag ser hur ni har försökt fånga...
...ljuset och atmosfären.
Så utsökt och uttrycksfullt.
Jag minns när ni och Emma stod och målade.
Stafflina stod precis sådär.
Saker och ting måste väl förändras.
Det är bra att hon är vän med Harriet.
Emma är en utmärkt lärare-
- och ni vill väl inte att hon blir så ensam att hon längtar bort?
Längtar bort? Emma? Det är omöjligt. Vem skulle sköta huset?
Emma är inte längre ett barn utan en mogen ung kvinna.
Jag har gjort mitt som guvernant.
Men jag kommer alltid att vara hennes vän - och er.
Utan att överdriva...
Mr Elton, vore inte den mänskliga gestalten ett förträffligt objekt?
- En akvarell av miss Smith? - O, ja.
En målning av er fagra hand av miss Smith...
Det vore fulländning. Det skulle jag tycka mer om än något annat.
Nu måste jag gå. Jag ville bara tacka er och miss Smith-
- för ert hängivna engagemang i de fattiga.
Jag visste att det skulle komma friare!
Vems porträtt tror du att mr Elton har bett mig måla?
Vems då?
- Ditt, förstås! - Är ni säker?
- Vad sa han till dig innan han gick? - Att min målning artade sig utmärkt.
- Han måste verkligen vara förälskad. - Vad ska jag göra, miss Woodhouse?
- Hur ska jag bete mig mot honom? - Lugn, jag ska hjälpa dig.
Du kommer att vara gift till nyår!
Robert Martin! Är det ni?
Nej, miss Smith...
Ni måste hålla posen - som en staty.
Den stora konstnären måste få tid att skapa.
Stå helt still, miss Smith!
Målningen måste bli perfekt.
Är ni säker på att det är ett klokt steg?
Planen verkar vettig. Ni har aldrig äventyrat gården så länge jag känt er.
Men är det inte bättre att vänta med utbyggnaden några år?
- Hur gammal är ni? 24 år? - Jag är 24 år.
Jag vill inte kasta bort mitt liv. Varför vänta när jag har bestämt mig?
Då förvånar det mig att ni vill höra min åsikt om expansionen.
Ni behöver inte mitt tillstånd.
- Lycka till, Robert. - Tack, sir.
- Miss Smith! - Ja?
Det är för många pajer, Amy...
Ursäkta mig.
Å, miss Woodhouse!
Ni kan aldrig ana.
Vad ska jag göra?
Det är ett frieri från Robert Martin.
Det trodde jag åtminstone när jag läste det. Ett bra brev, inte sant?
Jag vet verkligen inte...
Är det en glad överraskning? Eller är det...ovälkommet?
Han skriver som om han håller av mig väldigt mycket.
Nå? Är det ett bra brev?
Eller är det...
...för kort?
Det är ett bra brev. Så bra att jag tror att en av systrarna skrivit det.
Men det är mer välskrivet än jag hade väntat mig.
- Vad ska jag göra? - Hur menar du?
I fråga om brevet? Du måste svara genast.
Men...kära nån... ...vad ska jag skriva?
Nej, Harriet. Brevet måste skrivas med dina egna ord. Det klarar du.
Du måste vara tydlig och visa att du är medveten om smärtan du orsakar.
Ni tycker alltså att jag bör säga nej?
"Bör" säga nej?
Förlåt mig. Jag trodde att du ville ha mitt råd om hur du skulle uttrycka dig.
Du vill alltså tacka ja till Robert Martins frieri?
Jag vet inte. Ja, det vill jag.
Nej, det vill jag inte.
Hjälp mig!
Jag vill inte påverka ditt beslut, du vet själv vad du känner.
Jag visste inte att han tyckte så mycket om mig.
Jag tycker, som regel...
...att om en kvinna tvekar inför ett frieri...
...så bör hon avböja det.
Men jag vill förstås inte påverka dig.
Jo, påverka mig...
...är ni snäll.
Jag är fast besluten...
...det är jag verkligen...
...nästan. Jag har bestämt mig...
...att...säga nej till mr Martin?
Gör jag rätt?
Alldeles rätt!
Jag höll inne med mina känslor-
- men nu när du har bestämt dig måste jag gratulera dig!
Tack och lov att jag slipper förlora ditt sällskap för gott!
Jag hade aldrig kunnat hälsa på mrs Martin på Abbey-Mill Farm.
Nu får jag behålla dig för evigt.
Jag skulle inte vilja avstå från er vänskap för allt i världen!
Men jag tycker ändå att mr Martin är en trevlig ung man.
Och att han är så fäst vid mig!
Kom, du måste genast svara. Det vore okänsligt och oartigt att dröja.
Vilket konstnärskap! Vilken fulländning!
Så skickligt ni har antytt den grekiska atmosfären-
- och landskapet med några få drag.
Vad tycker ni, mr Woodhouse? Har inte miss Woodhouse överträffat sig själv?
Den är förtjusande.
Men bör inte miss Smith bära en lite mer täckande sjal?
Det är ett sommarmotiv, far.
- Flickor kan bli kalla även i solsken. - Miss Smith stod i ett rum utan drag.
Vi vill inte uppmuntra till onödiga risker.
Den kan inte bli bättre än så här.
Ni har fångat miss Smith på ett fulländat sätt.
Vi måste rama in den. Nästa gång John och Isabella kommer-
- får de rama in den i London.
Det kan dröja flera veckor.
Får jag erbjuda min tjänster?
Jag kan rida fram och tillbaka till staden på en dag i ett så kärt ärende.
Emma, kära vän!
Jag har gått en av mina tre rundor.
Kan du knyta halsduken åt mig?
- Ska jag avsluta promenaden? - Javisst, vi måste hålla på rutinerna.
Mr Knightley, ni får förlåta mig. När jag har börjat gå kan jag inte sluta.
Räcker det med Emmas sällskap?
Emma och jag klarar oss själva tills vidare.
Ingen miss Smith i dag? Jag trodde att hon tillhörde inventarierna.
Jag retas inte.
Miss Smith är söt, och hennes läggning har förbättrats - tack vare dig.
Tack. Du berömmer mig aldrig, så det måste vara en komplimang.
Hon kommer hit snart - om hon kan slita sig från Highburys sladdertackor.
Hon kanske är mer fördragsam med dem än du.
Men hon kanske har blivit fördröjd av trevligare orsaker.
Din väninna får snart goda nyheter.
Nyheter som du kommer att tycka om.
- Bor det nåt brudpar under bordet? - Jag har växt ifrån dockorna.
Då ska du få höra...
Mr Robert Martin är djupt förälskad i miss Smith-
- och vill gifta sig med henne.
Nu blev du allt förvånad!
Han pratade med mig om det, och trots mina tvivel fick han min välsignelse.
Det var i förrgår. Det är förvånande att din vän inte har sagt nåt.
- Jag trodde att han skulle fria igår. - Hur vet ni att han inte gjorde det?
Det vet jag inte, men hon var väl här?
Nu ska ni få höra... Mr Martin friade faktiskt igår, i ett brev-
- och fick nej.
- Då är hon dummare än jag trodde. - Naturligtvis!
Det är obegripligt att hon tackar nej. Män tror att kvinnor säger ja direkt.
Män tror ingenting. Men att Harriet Smith tackar nej till Robert Martin...
Det är vansinne! Du misstar dig inte?
Jag såg svaret. Inget kunde var tydligare.
Du såg hennes svar?
Du skrev det. Du övertalade henne att säga nej. Se på mig, Emma!
Det är ditt verk. Du har aldrig kunnat ljuga för mig.
Mr Martin är en respektabel ung man.
Men han är inte Harriets jämlike.
Nej, han är överlägsen henne.
Harriet Smiths föräldrar är okända. Hon har inget vett, och hon kan inget.
Hon är oerfaren och inte särskilt klipsk. Hon är söt och snäll, bara.
Han kunde inte ha gjort ett sämre val.
Men han är så förälskad i henne att han vägrade ta reson.
Jag trodde att du skulle gilla partiet!
Vet ni så lite om mig att ni kan säga så?
Skulle en bonde vara ett gott parti för min nära vän? Hon skulle gifta ner sig.
Jaså? En föräldralös flicka som gifter sig med en respektabel lantbrukare?
Det råder inga tvivel om att hennes far var en förmögen gentleman.
Varför ska hon Iida för andras felsteg? Harriet är av fin familj-
- och umgås i fina kretsar. Därmed står hon socialt sett över Robert Martin.
Emma, vi lever i verkligheten där barn får sota för sina föräldrars misstag.
Vilka de än är verkar de inte vilja introducera Harriet i sina kretsar.
Vi lever i Highbury där man behandlar folk med den respekt de förtjänar.
Harriets vänner ansåg att mrs Goddards skola och mrs Goddards sällskap-
- var gott nog för henne, och det tyckte hon också. Tills du påverkade henne.
Hon stortrivdes hos Martins i somras.
Robert skulle inte ha friat om han trodde att hon inte var intresserad.
- Hon måste ha uppmuntrat honom. - Låt oss leva i verkligheten.
Där män alltid ratar en vacker flicka för en som är skolad.
Jag böjer mig för er överlägsna kunskap och erfarenhet.
Harriet med sin skönhet och lättsamma sätt är inget för er män.
Nu har vi båda sagt vad vi tycker. Låt oss inte gräla.
Det är bättre att sakna intelligens än att missbruka den som du!
Ni ser! Ni ger mig vatten på min kvarn.
Män gillar inte kvinnor som säger emot!
Harriet är precis det alla män vill ha! Hon förhäxar och smickrar dem.
Om ni skulle gifta er skulle hon passa er perfekt.
Harriet kan välja och vraka. Hennes liv har precis börjat.
Varför ska hon tacka ja till det första erbjudandet hon får?
Ursäkta mig.
Tack så mycket, mr Elton. Harriet kommer att bli så tacksam.
Hur kan vi dröja ett ögonblick längre än nödvändigt med att hänga upp tavlan-
- så att alla kan se den?
Adjö, mr Elton. Lycklig resa.
Den karln är så inbilsk att det är ett under att han sitter kvar på hästen.
Jag har alltid ansett vänskapen olämplig för dig-
- men nu tycker jag att den är värre för miss Smith.
Förståndiga män vill inte ha dumma fruar.
De flesta män av god familj skulle vara rädda för skandal-
- om mysteriet med hennes föräldrar avslöjades.
Låt henne gifta sig med Martin. Då blir hon respektabel och lycklig.
Kräver hon mer kanske hon mister allt.
Vi har så olika åsikter att det inte är nån idé att fortsätta diskutera!
Och jag kan inte "låta henne" gifta sig med Martin. Harriet har sagt nej.
Hon måste stå fast vid sitt beslut.
Jag har inte påverkat henne så mycket, bara en aning.
Men han var så grov och betedde sig så klumpigt-
- att hon tappade allt intresse.
- Struntprat! - Det är dags för te.
Ska jag ropa på far?
Det är ingen stor förlust - för mr Martin, vill säga.
Han kommer snart över henne.
Men jag vet att du har haft mer med saken att göra än du påstår.
Det är därför ni är irriterad.
Jag gav mitt råd, och ni gav ert.
Men det var mitt som segrade. Och ni vill inte erkänna det.
Skönt att ni kom tillbaka, så att vi fick försonas!
Jag ville säga det här...
Eftersom du gärna agerar äktenskaps- mäklerska har du säkert nya planer.
Men som din vän vill jag bara säga att om det är Elton ni är ute efter-
- så är det förspilld möda.
Han vet sitt värde och säljer sig inte billigt.
Han har talat ivrigt om en stor familj med döttrar som får 20 000 pund var.
Harriet och Robert är inte dina leksaker, dina dockor-
- som gifter sig på befallning. De är människor av kött och blod!
En dag kommer du att få ångra bittert att du la dig i.
Mr Knightley! - Jag visste inte att mr Knightley skulle ge sig av så snart.
Jag skulle inte ha gått den sista rundan...
Översättning: Malin Westhall www.undertext.se